(Шкільний дзвоник)
Ой! Привіт.
Оповідач: Лінда Сінклер досягла 45-річчя
незаміжньою вчителькою англійської літератури в старших класах
без перспективи заміжжя.
Її життя було цілком звичайним, (Чоловік говорить через гучномовець)
цілком впорядкованим...
У мене дисконт.
Стриманість...
Дрібні приниження...
(Клаксон) Гей! Гей! Ой.
Скромні надії...
О, зі мною все гаразд.
Тату! Ми тут!
І розчарування. О, Боже.
Вона жила сама у Кінгстоні, Пенсильванія,
неподалік від батьківського дому.
Вона не жила в розкошах,
віддаючи натомість перевагу простим задоволенням.
І хоч її життя може видатися нудним і холодним,
дозвольте запевнити вас, що міс Лінда Сінклер такою не була.
Вона була пристрасною жінкою.
Романтиком.
Саме тому вона була самотньою,
бо вона завжди була сама.
Будучи чутливою дитиною,
Лінда знайшла своє святилище в літературі.
Шедеври пробуджували в ній хвилювання,
невгамовне тремтіння,
що робило буденне життя ще більш похмурим.
Тренер: Добре, вперед. Швидше! Швидше! (Свисток)
Вона не бачила сенсу брати участь в дитячих заняттях.
(Тренер нерозбірливо кричить) (Свисток)
І її брак інтересу в банальних заняттях молоді,
її піднесена чутливість
привели Лінду до мети її життя.
Хлопець: (пошепки) Я думав, ти сказала, що вона пішла в бібліотеку.
Дівчина: (пошепки) Ні. Не звертай уваги, вона зануда...
Вона присвятила себе тому, щоб розпалювати полум'я...
Привіт, Джоанно.
...літературної пристрасті у юних душах.
Вона плекала їхні ідеали...
Як суспільство сприймає зміни,
які підтримує особистість?
...цінувала їх думку.
Мелісса. (Мелісса говорить нечітко)
Її обожнювали.
Але її безкомпромісний дух,
такий бажаний у класі,
прирік її до життя старої діви.
Лінда?
Я Дон. Так приємно познайомитися. (базікання)
Мені теж. Вибачте.
О, нічого страшного.
О, я... Ну, ви замовили без мене...
О, я... Вибачте.
Ні, я не образився. Я просто пожартував.
Оповідач: Але як би вона була взірцем для учнів,
якби підходила будь-якому чоловікові?
...зараз я безробітний.
І це взагалі-то... Взагалі-то класно.
У мене повно часу, я кинув пити могоричі.
Я відростив вуса. І, е-е...
Коли я розлучився, моє життя ніби почалося заново.
Тепер я почуваюся собою. #Ніякий, нудний#
І, е-е... Я б узагалі-то трохи випив. Можна я...
Оповідач: Вона прагнула чутливого, поміркованого чоловіка.
Ви справді заробляєте 35-40000 доларів на рік
без шансів на звільнення,
просто щоб вчити якихось дітлахів, як плескати в долоні і бігати хороводом?
Ну, фізкультурою повинні ж займатися батьки, так? #Зарозумілий, хамовитий#
Так що ви там викладаєте? Французьку?
Оповідач: Когось зрілого, тихого.
Твоя система не працює, Ліндо.
Вона задихається. (кривляється)
І знаєш що... (видає непристойний звук) #Нарцисичний#
Нехай вона помре. Так буде краще... Привіт.
Дякую.
Ти не проти заплатити?
Бо у мене трохи скрутно з готівкою.
Оповідач: Врешті-решт Лінда зовсім облишила пошуки того єдиного.
Чому ми не можемо повернутися, ну, в часи індіанців...
Типу: "Ти даєш мені кукурудзу..." #Чокнутий#
Вона любила свою роботу, на хліб їй вистачало.
(Нерозбірлива мова) Обговорення! Дебати! Обговорення!
Цього було досить.
Чоловік: Яка країна...
Якщо й було щось трагічне в рисах
нашої стоїчної міс Сінклер,
то й нехай.
Якщо література чогось її навчила,
то це того, що справжні романтики завжди самотні.
І повинні весь час остерігатися
небезпечного світу.
Гей.
Ой! Курва! Ой!
Це я! Джейсон Шервуд! Я був вашим учнем в 2006...
Ах! Джейсон Шервуд?
Так. Що ти тут робиш?
Я думала, ти живеш в Нью-Йорку.
Ні, вже ні... (стогне)
Ой. О Боже... Мені так шкода. Ой...
Дозволь відвезу тебе в лікарню.
Ні, усе гаразд... Джейсоне, я наполягаю.
Треба відвезти тебе у кабінет невідкладної допомоги...
Ні, ні, ні... Господи, будь ласка, ні, ні, ні, ні.
Усе гаразд. Я в порядку... Мені шкода...
Ах! Мій батько працює в лікарні
і мені справді краще з ним не бачитися. Гаразд, гаразд.
Тоді давай відвезу тебе додому, гаразд?
Боже, пече неймовірно!
Обпекло мені обличчя! Я знаю. Мені дуже шкода...
Мені дуже шкода... Ходімо, моя машина отут.
О, Господи... Хто користується перцевим аерозолем в Кінгстоні?
Знаєш, у мене є чистий рушник у багажнику.
Можу його тобі дістати. Ні, усе гаразд.
Допомагає.
Мені так шкода.
О, не вибачайтеся.
Це моя вина, не треба було кидатися на вас отак.
Ні, ні, ти був просто дружнім,
Я мала б одразу тебе упізнати.
Джейсон Шервуд. Що ти робиш у Кінгстоні, Пенсильванія?
Я думала, ти підкориш Бродвей до цього часу!
Ну, розумієш, це тільки справа часу.
Ти був одним із найкращих письменників, що були в моєму класі.
О, це мило.
Останнє, що я про тебе чула, це те, що ти вивчаєш драматургію в Нью-Йорку.
Це правда?
Драматургію.
Так, я отримав диплом кілька років тому.
І? Не тримай інтригу.
І нічого.
Все. Я покінчив із писаниною.
Як? Що ти маєш на увазі?
Тобто я припинив писати.
Я написав дипломну п'єсу. Але це відібрало у мене дуже багато часу...
Але не знаю, я справді в це вірив.
Ну, звичайно, вірив. Що сталося?
Я намагався її поставити.
Я доклав усіх зусиль, щоб хоч хтось її прочитав.
І ось я тут, повернувся. Живу з батьком.
Поки що. Ну, і що він про все це думає?
Е, ну... Ви насправді не знаєте мого батька...
О, трохи знаю. Ми разом ходимо в тренажерний зал.
О, кумедно. Гм...
Ну, він сказав, що мені слід іти в юридичний інститут.
О, ні... Так.
Отож, я скоріш за все так і зроблю.
О, Джейсоне...
Я не вмію писати.
Чесно кажучи, я від цього стаю фізично хворим.
До того ж треба чимось займатися, а юридичний інститут таки щось.
Можете повернути ліворуч, наступний квартал.
Джейсон: Отут.
Дім, рідний дім. Дякую. Угу.
Мені так шкода.
О, нічого страшного. Не хвилюйтеся через це.
Джейсоне, якщо я можу чимось допомогти, ти знаєш...
Я із задоволенням прочитаю твою п'єсу.
Так, звичайно.
Е, я міг би занести її в школу.
Гаразд. Так?
Добре. Бувайте, міс Сінклер. Дякую.
Бувай.
(хихикає) Дякую.
Лінда: І це були найкращі часи. І це були найгірші часи.
Час здавати ваші тести.
Отже, тепер коли ви закінчили читати Розповідь про два міста,
поговоримо про смерть Сідні Картона.
Чому ж він помінявся місцями
з чоловіком засудженим до гільйотини?
Чому він пожертвував собою?
Феллон.
Я думаю, це справді класно, знаєте.
Він робить це для Люсі.
Хоч вона одружилася з іншим, він усе одно любить її так сильно,
що помре, щоб врятувати її чоловіка.
Це... Цілком безкорисливо.
Дуже добре. Так?
Міс Сінклер? Ви колись щось написали?
Типу роману чи п'єси чи чогось іще?
Ні. Ні, я не письменник.
Я читач. І такі нам потрібні.
Я думаю, що читач - справжній митець,
який дає голос людському досвіду.
Вибачте, але якби Діккенс був таким митцем,
чи не міг би він написати кінцівку,
у якій той хлопець не повинен іти на смерть?
Здається, ти не розумієш.
Смерть Сідні Картона, як сказала Феллон, акт самопожертви.
Єдина насолода, яку він має, це знати, що він помирає за благородну справу.
Це те, що люди розуміли за часів Діккенса.
Сьогодні ми втратили ці поняття
честі, самопожертви,
чистоти кохання, що не вимагає винагороди...
О! Вітаю!
О Боже. Вибачте, що перебиваю.
Ні, ні, ні. Заходь. Джейсон: Ні, ні, ні...
Усі будуть дуже раді познайомитися з тобою.
Ні, ні, ні. Будь ласка, будь ласка. Ні.
Клас, у мене для вас сюрприз.
Це Джейсон Шервуд. Він мій колишній учень
і випускник програми з драматургії в Нью-Йорку.
І я впевнена, багато з вас пам'ятають, як читали його чудове оповідання
Прихований суд.
Усі: О! (нечіткі розмови)
Вибачте за те. (хихикання)
Е, я просто зайшов, щоб занести оце...
О, це чудово. Дуже дякую.
Прошу приєднатися до нас. О, ні, не можу.
Мені треба йти.
Вам, народ, дуже пощастило мати міс Сінклер за вчительку.
У мене було багато геніальних вчителів у Нью-Йорку,
але вона одна з кращих.
Дякую. (сміється) (усі сміються)
Бувай. До зустрічі.
Гаразд, визнаю. Я його підмовила так сказати.
(усі сміються)
Гаразд, благородна самопожертва.
(задихається)
Доктор Шервуд! Так.
Я сьогодні бачила вашого сина.
Е, я Лінда Сінклер.
Я була вчителькою літератури Джейсона... Так, я знаю, хто ви.
Так, Джейсон повернувся додому.
Він розповів мені про Нью-Йорк. Це дуже сумно.
Знаєте, мені здається, він просто досягнув точки, коли відчув, що треба зупинитися
і братися за щось інше. Це цілком нормально.
Але було б дуже погано, якби він покинув писати.
Бо він такий талановитий.
Так. Але це дуже, дуже важкий заробіток, розумієте.
Не всі для цього створені.
Не можу дочекатися, коли прочитаю його п'єсу.
Він показав вам свою п'єсу? Так.
Дуже хочу прочитати її.
Сподіваюся, вона вам сподобається. Ну, я впевнена, що так.
Вам сподобалася?
Не можу сказати, що це моє.
Приємно було побачитися, Місіс... Міс.
Міс Сінклер.
Так.
(дзвонить телефон)
Алло. Чоловік: Я дзвоню із...
Ні, дякую. І, будь ласка, викресліть мене зі свого списку.
Це займе тільки секунду. Дуже дякую.
Мем? Мем?
(Джейсон читає)
(схлипує)
(сьорбає носом)
(дзвінок на лінії)
Джейсон? Це Лінда Сінклер. Я тебе розбудила?
Що? Ні. Ні, ні, ні, ні. Вітаю.
Привіт.
Як справи? Що сталося?
Ну, я прочитала п'єсу.
Справді?
І вона фантастична.
(заїкається) Вона вам сподобалася?
Дуже!
Я плакала останні півгодини.
Справді? (хихикання)
Тобто як ти можеш навіть думати про юридичний інститут, ти належиш Нью-Йорку.
Це так мило з вашого боку.
Ні, ні.
Це не мило. Це чесно.
І я не можу допустити думку, що ніхто цього не побачить.
Так, я теж. Але поки що все так.
Знаєте, е, це добре, розумієте...
Я буду юристом. (хихикання)
Я просто... Я повинен змиритися з цим.
Але якби був спосіб її поставити.
Найближчим часом.
Ти хотів би цього?
Чесно, ні...
Тому що... Пам'ятаєш Карла Капінаса?
Містера Ка-пеніса з драмгуртка?
Джейсоне, будь ласка, він друг.
Вибачте. Капінаса.
Ну, він завжди скаржиться, що
доводиться ставити ту саму постановку рік за роком,
і я хочу дати йому Хризаліду.
Джейсон: Так, ну, я...
Навіть не знаю, що й сказати.
Лінда: Бо якщо він шаленітиме від неї, а я знаю, так і буде...
Є дуже реальний шанс, що він поставить п'єсу.
Джейсон: Тобто у старших класахl? Лінда: Угу.
(зітхає) Дідько.
Джейсон: Він буде постановником?
Він може видатися трохи суворим, розумієш... Кажи, що хочеш,
але він розбирається в драмі.
Ліндо, ти там?
Лін... Вибачте.
Лінда? Лінда: Карл. Можеш зачекати?
Я не можу дочекатися. У мене щойно був найбільш трансцендентальний досвід!
Ти мене чула? Так, чула. Я тебе чула.
Швидше! Добре.
(зливається вода)
О, Лінда... Лінда...
О, тобі сподобалося? Сподобалося?
Це моя історія.
Хлопець написав це про мене.
Я знаю! Я почувалася точнісінько так само!
Природно. Розповідь архетипна,
а отже, універсальна у своєму призначенні. Угу.
Звичайно. О, але вона така незвичайна.
Я відчуваю ніби трансформувався...
Чекай... Використаємо це для афіші.
"Хризаліда трансформує вас". Трикрапка. "Назавжди".
Знак оклику.
Ліндо, я зроблю таку фантастичну постановку.
Я бачу все настільки ясно.
Ах, для декорацій... я вже уявляю щось на зразок
нео-едвардіанського-німецько- експресіоністичного гештальту.
Але яскравого і веселого.
Галле Андерсон буде ідеальною головною героїнею. О, так.
А Шелла Нуссбаум буде мачухою-ірландкою.
О! У неї вийде чудовий діалект.
Я зібрав щедрий і талановитий урожай акторів цього року!
Ти справді думаєш, ми зможемо це зробити?
О, ми можемо. І повинні.
Розумієш?
Я став мистецьким зомбі,
блукаючи мертвим через однакові старі постановки
рік за роком, за роком.
Я повинен ставити "Як важливо бути поважним"
цього семестру п'ятий раз.
Спробуй вдихнути життя в цей антикварний сітком.
Як я можу, прочитавши цю п'єсу?
Це ніби О'Ніл зустрічає Кафку, зустрічає Спілберга,
і тоді вони всі заходять в бар.
Це свіжо! Це нове! Це...
Це не станеться, народ.
(зітхає) Але чому, Філ?
Бо це не п'єса для старших класів, Карле!
Та що ти знаєш про п'єси для старших класів?
Я зробив 38 постановок.
Тридцять вісім за 19 років!
Я вважаю, що тут я авторитет.
Ніхто не сумнівається в твоєму авторитеті. О, так.
Все, що Філ каже... Філ був би щасливий,
якби ми ставили Наше місто двічі на рік.
Як хочеш, а мені подобається Наше місто. Я думаю, воно цілісне. (верещить)
Воно усім подобається. (затинається) Я... Як на мене...
Я думала, ми ставитимемо "Як важливо бути поважним".
Труді, якщо я проведу ще два місяці,
готуючи таці бутербродів з огірком,
я згорнуся в позу ембріона і помру.
А як того разу, коли ти ставив Оклагому з цими ідіотськими масками.
То було в традиційному японському стилі но,
а Лідія Плотке у Times Leader назвала це "надзвичайно креативним".
Так, ну, я подумав, що це надзвичайно огидне.
(саркастично хмикає) Це каже чоловік, який думає, що American Buffalo
справді про американського буйвола.
Ну, кажучи словами Девіда Мамета: "Іди на фіг!"
Гей, друже! (верещить)
Тайм аут!
Спокійніше, збавте оберти.
Вибач.
Прийнято.
Щодо цієї п'єси, "Хризаліди".
Знаєш, я вражена тим, що написав цей спудей,
але треба поміркувати...
Ну, (прокашлюється) чи підходить це для старших класів?
Так. Правильно.
Що подумають батьки? Філ: Саме так.
Чи зрозуміє це рада школи?
Вибачте, у чому тут проблема?
Агов? Ви хоч читали?
Там є лайка, є насильство...
Звичайно, ми це трохи затушуємо.
Само собою зрозуміло.
Уже не згадуючи про витрати з усіма цими божевільними спецефектами,
ну, розумієте, костюми.
Плюс та дівчина, яка перетворюється в жука-монстра...
Що це таке? Це не Бродвей.
Я болісно це усвідомлюю.
Ми маємо справу з обмеженим бюджетом.
Але справа не тільки в грошах.
Справа в дітях.
Ставити п'єсу драматурга, який колись був одним із них.
Хочете потішити раду школи? Хочете потішити батьків?
То покажіть їм Джейсона Шервуда,
колишнього кінгстонського старшокласника, який повернувся,
щоб надихнути наступне покоління.
Це чудова історія,
і, думаю, я знаю дещо про чудові історії.
Ми подвоїмо нормальні продажі квитків.
Побачите, жителі Кінгстона хочуть чогось нового.
Лінда: А якщо проблема в грошах, скажу вам так.
Якщо ми хоч на цент перевищимо бюджет, я заплачу зі своєї кишені.
Сама.
Отак я вірю в цю п'єсу.
Філ, як думаєш?
Гаразд. Добре. Чекай.
Ми не поговорили про закінчення.
А що з закінченням?
(вищить) О, це дуже сумно.
"Сумно"? Труді, це дівчинка-підліток,
яка вішається, а потім її батько пускає собі кулю в лоб!
Не можна цього ставити у школі!
Але все тримається на розв'язці!
Це поезія. Це Ібсен!
Це означає судовий позов!
Кінцівку доведеться міняти. (презирливо хмикає)
Гаразд.
Приберемо кінцівку. Що?
Ми її приберемо.
Залишимо неоднозначною.
Так. Так, вона може підсилити інтригу.
Залишимо відкритою для інтерпретації.
Мені подобається.
Джейсон на це погодиться?
Я впевнений, він зрозуміє, як і всі ми,
що потрібно бути гнучким в ім'я Театру.
О! Боже, мені вже треба починати прослуховування до п'ятниці, збирати команду...
Карл. Карл! Стільки треба зробити, так мало часу.
Але коли є натхнення, то це вже й не робота.
Карл! Не можна прибирати закінчення, просто не можна.
Це зруйнує п'єсу, зіпсує її!
(цитькає) Розслабся. Ні! Не розслаблюся.
Тобто... Як я поясню це Джейсону?
Дуже просто. Не пояснюй.
Бо ми не приберемо закінчення. Ні?
Ні, я просто сказав так, щоб відкараскатися від фюрера і його дружини.
Так усе й роблять у шоу-бізнесі.
Справді? Рухатися будь-якою ціною.
Повір мені, коли вся публіка верещатиме на прем'єрі,
навіть той недоумкуватий Філ дасть своє благословення.
Справді? Справді.
Даю слово.
Це гра, Ліндо.
І я знаю, як в неї грати.
(заводиться двигун автомобіля)
О Боже. Ти, мабуть, замерз! О, нічого страшного.
Дозволь пригощу тебе кавою, щоб зігрітися. Добре?
О, ні. Я не хочу кави. У мене виразка.
О, тоді трав'яний чай. Ні, ні, ні. Не треба.
Я не... Я насправді не хочу нічого.
Відколи у тебе виразка?
Гм, з, е-е... З Нью-Йорка, взагалі-то.
Відколи писав цю п'єсу.
Гм, говорячи про яку...
Ах, так! П'єса! П'єса чудова.
Гм... Гаразд. Ось контракт.
Ну, це не зовсім контракт, скоріше щось на зразок неформальної угоди.
Гм... Все, про що тут йдеться, це що ти надаєш школі право
ставити твою п'єсу.
Потрібен твій підпис отут, і тоді усе почнеться.
(хихикання)
(зітхає) Усе гаразд?
Гм...
Я не хочу створювати труднощів, гм...
І я знаю, що ви тільки намагаєтеся допомогти,
але це не зовсім п'єса для школи, я писав її не для того...
Ну, я розумію.
І я теж хочу, щоб її поставили,
повірте мені, це так, але краще, щоб її зовсім не ставили,
ніж поставили погано.
Ну, Карл і я точнісінько такої самої думки.
(заїкається) Я...
Я просто не думаю, що зможу це зробити.
(глибоко зітхає)
Ти хочеш, щоб переміг твій батько?
Що?
Я не дурна. Я читала п'єсу.
Я знаю, звідки все це.
Твій батько не розуміє тебе, добре.
Він не підтримує тебе, добре...
Скажімо, так... Ну, фінансово, так.
Платить за юридичний інститут. Він заохочуватиме тебе,
але тільки якщо ти робитимеш те, що він захоче.
Не піддавайся йому, Джейсоне! Доведи, що він помиляється.
Ну, а якщо він не помиляється?
Знаєш, ти просто втратив впевненість в собі, от і все.
Це може статися з будь-яким митцем. Але якщо ти це зробиш...
...ти її повернеш. Я обіцяю.
У мене таке відчуття, ніби я продаю душу. (хихикання)
Ja, Herr Faust!
Вона моя. (хихикання)
Шейла Нуссбаум гратиме роль Маргарет,
жорстокої ірландської мачухи.
Шейла працювала над своєю ірландською, правда, Шейло?
(з ірландським акцентом) Зустрінемося біля пабу на Грефтон стріт,
баняк!
(Карл сміється)
Вілл Трейнор гратиме доктора Тіма Шермана,
грубого батька-алкоголіка.
Феллон Г'юз гратиме загиблу матір нашої героїні, Аріадну,
яка фігурує в нашій оповіді як спектральна Королева нічних метеликів.
І нарешті, хоч це і не все,
Галле Андерсон буде міс Джейн Шерман,
нашою чутливою, дивакуватою інженю.
Привіт.
А зараз, містере Шервуд, дозвольте сказати від імені
усієї Кінгстонської кафедри театрального мистецтва
це велика честь, що ви з нами.
І я знаю, у нас є питання, питання, питання.
Отже, хто хоче почати?
Карл: Галле.
Ваша п'єса справді демонструє, як воно бути дівчинкою-підлітком,
яка не знає, хто вона, і прагне, щоб хтось її зрозумів.
І я хочу бути якомога реалістичнішою в своїй грі,
тому мені дуже допомогло б знати, хто є прототипом Джейн.
Що вас надихнуло?
Знаєш, ну...
Все, що я написав,
всі мої персонажі з мого власного досвіду.
Гм...
Так! Це все сталося зі мною в житті.
Це те, що я пережив у якийсь момент.
Це дуже, дуже особиста розповідь.
Карл: Іще в когось є питання? Так.
Гм, на сторінці 52,
коли в Тіма така серйозна сварка з Джейн?
Ви справді думаєте, що йому обов'язково бити її?
Тобто хіба ідея не в тому, що він занадто стриманий,
щоб виявляти будь-які емоції?
Це схоже на...
На що?
Ну, не знаю.
Банальність. О, справді, Вілл...
То це обов'язково?
Е, так... Вибачте.
Карл: О, Господи. Дівчинка: Вілл?
Вілл, та що з тобою?
Знаєш, наскільки тобі пощастило працювати з сучасним драматургом?
Джейсон - наш почесний гість.
І якщо ти не можеш проявити до нього всю повагу, якої він заслуговує,
то, можливо, ми знайдемо іншу зірку для цієї п'єси.
Ти цього хочеш?
Ні. Лінда: Ні. Я так не думаю.
Ти приймав сьогодні свій риталін?
Забудьте. Я думаю, це була дуже велика помилка.
Не треба було навіть... Мені дуже шкода...
Я не дозволю якимось розумникам-старшокласникам казати, що моя праця банальна!
Звичайно, ні. Знаєш що, він перевіряє тебе.
Я маю справу з таким щодня.
Ви повинні, це ваша робота.
Я не зобов'язаний це робити.
Ти не маєш це робити.
Ми такі раді, що ти тут,
і діти такі схвильовані, і вони в захваті від твоєї п'єси.
Ні. Так. Їм дуже подобається.
І вони б дуже засмутилися, якби ти дав задній хід.
Не як-там-його. Містер Банальність. Вілл? Що...
Він просто боїться тебе. Ой, припиніть.
Він тільки невпевнена дитина у Кінгстоні, Пенсильванія.
А ти нью-йоркський драматург.
Ти справді дозволиш йому тебе зламати?
Здається, ти сильніший за це.
І, Джейсоне, твоя праця геніальна.
Дякую. Вибачте, якщо у мене надто чутлива реакція,
я насправді не знаю, як реагувати на критику. Ні, ні. Не треба.
Легко падати духом, але не треба.
Не у таких справах.
(усі говорять нечітко)
Ми повернулися. Добре.
Е, ну, сядемо знову в коло, еге ж?
Прошу пробачення за це. Ні, ні, ні...
Отже, Вілл, так?
Так. Послухай, старий, вибач за те, що я сказав.
Ні, не вибачайся. Я...
Я радий, що ти підняв це питання.
Маєш рацію. Тім пригнічений.
Він провів усе життя, заливаючи пляшкою свої відчуття.
Саме тому він так ненавидить Джейн.
Бо вона втілює все те, чим він не є.
Вона відкрита світові,
вона відчуває, вона не може стримуватися.
Тому коли він б'є її, це ніби увесь гнів,
який він пригнічував роками нарешті википає,
і коли це станеться,
якщо це зіграють належним чином,
це не буде банальним.
Ця відповідь тебе задовольняє?
Гм... Так.
Дякую.
Так.
Іще коментарі?
Чудово. Рухаємося далі.
Як багато з вас знають, я теж колись був багатообіцяючим молодим актором.
Шокуюче, я знаю. (учні сміються)
То був 1983.
Я жив на п'ятому поверсі на Авеню С,
чекаючи свого великого прориву.
І тоді одного дня мене покликали на прослуховування
до живого Бога Театру,
містера Стівена Зондгайма.
(учні шушукаються)
І хоч мене не взяли в трупу,
я отримав благословення від самого великого чоловіка,
який відвів мене убік і сказав три коротких слова, що змінили моє життя.
"Займайтесь цим далі".
Ну, я і займався,
отак я і знайшов свій шлях сюди, у Кінгстон, до усіх вас.
І тепер, коли ми стаємо на цей...
...складний, але дуже вдячний шлях попереду,
я хотів би вшанувати містера Зондгайма скромним власним благословенням...
І якщо наш юний документаліст потурбується розпочати зйомку...
(Карл прокашлюється)
(пищить камера) (глибоко зітхає) Добре, вперед, Джордж.
(грає швидка фортепіанна музика)
(Співає)
♪ ... ♪
(з ірландським акцентом) Ненавиджу тебе сильніше, ніж твого клятого татка!
(усі говорять нечітко)
(з ірландським акцентом) Затули пельку, дурна дівуле!
Ненавиджу тебе сильніше, ніж твого клятого татка!
Повтори-но ще раз.
Затули пельку, дурна дівуле!
Ненавиджу тебе сильніше, ніж твого клятого татка!
(говорить нечітко)
Усі дерева.
Карл: Дивися, обережно. Якщо дерево впаде у коридорі...
(нечітко)
...увесь світ.
(усі сміються)
(з ірландським акцентом) Затули пельку, дурна дівуле!
Ненавиджу тебе сильніше, ніж твого клятого татка!
Карле, можна тебе на кілька слів?
Угу.
Гм...
Мені видається... І, Карле... Джейсон, е-е, виправ мене, якщо я помиляюся,
що Маргарет могла б бути трішечки загрозливішою,
якби вона просто була трішечки стриманішою.
Так. Дякую.
Тобто як Аманда у Звіринці за склом?
Пригнічує своїх дітей, але з оманливою м'якістю.
Оксамитова рукавичка і залізна хватка.
Саме так.
Гм... Цікаво.
Спробуємо.
Шейло, у мене є ідея.
Це гарне зауваження.
Затули пельку, дурна дівуле.
Ненавиджу тебе сильніше, ніж твого клятого татка!
Джейсоне!
От чорт.
Не можу повірити.
Мені потрібно поговорити з тобою надворі. Ходімо.
Вибачте, але ви не можете просто так сюди вриватися.
Вибачте, я збираюся поговорити із моїм сином. Зараз!
Ходімо! Е, ні. Я не думаю, що ви розумієте...
Міс Сінклер, усе гаразд.
Просто продовжуйте без мене, будь ласка.
Продовжуйте без мене, народ.
Я зараз повернуся.
Дівчинка: З ним усе буде гаразд?
Карл: Можливо, ні.
Але все високе мистецтво починається з болю.
Пам'ятайте це.
(нечітко)
...влаштовуєш таку страшну сцену саме зараз!
Що тут відбувається? (затинається)
Це моя школа. І коли я бачу, як когось б'ють,
це і моя справа. Секундочку...
Будь-який батько пишався б ним.
От ви з'являєтеся, і що ж ви робите...
Могли б проявити повагу.
Ні! Ви витягуєте його з репетиції.
Міс Сінклер. З усією належною шаною,
ви не маєте уявлення, що тут відбувається.
Навпаки. Я прекрасно знаю, що відбувається.
Що... Про що ви говорите? Про що вона говорить?
Я мала справу з такими чоловіками, альфа-самцями.
Більшість людей ви одурите, але мене - ні.
Ні, ви повинні це почути! О, тоді добре, ідіть. Ідіть!
Але знайте, ви не перешкодите цій постановці!
Джейсон матиме життя, якого гідний, життя митця!
Добре!
О! О, Джейсоне... Це все моя виразка.
Усе гаразд. Ось.
Гаразд. Добре.
Повернемося всередину, гаразд?
Ходімо в приміщення.
О, ні. Дякую.
Ходімо. Думаю, у мене для тебе щось знайдеться.
Ой, де ж воно, де воно?
Я забув таблетки вдома. Добре.
Ой... О, знайшла.
Добре. О.
Усе гаразд.
Добре.
(стогне)
Пройде десь через 10 хвилин.
Добре. Ось.
Ой...
(стогне)
Дякую.
Мені пощастило, що знайшлася ця пляшечка.
Ні, я дякую вам за те, що ви зробили надворі.
Що сказали йому отак от.
Ну, знаєш що?
Хтось же має казати йому, що він помиляється.
Так.
Ну, він так поводився, відколи моя мати...
(зітхає)
(схлипує)
Джейсоне...
Мені дуже шкода.
Мені так шкода.
Все буде добре.
Він виродок.
Я знаю. Я знаю.
Я знаю.
(сьорбає носом)
(цитькає)
Гм.
(Лінда стогне)
(обоє стогнуть)
Ой, вибач.
Порядок.
Я, мабуть, піду зараз додому.
Добре.
А поговоримо трохи згодом. Угу.
Оповідач: Що вона зробила?
Звичайно, таке трапляється.
Сторінки книжок повні таких речей.
Цілком природно, що прокинуться почуття і...
...поллються через край.
Звичайно, ніхто не судитиме її за таку дріб'язкову нестриманість.
#Хвойда#
(говорять нечітко)
Ліндо, люба.
У мене є дещо делікатного характеру,
що я хочу обговорити з тобою.
Що? Що це?
Ми з Джейсоном говорили і...
...ми погодилися, що в декорації нори Королеви нічних метеликів
багряна органза має більшу привабливість, ніж муслин,
але ми трохи перевищуємо бюджет.
Не хочу запитувати, але ти ж казала...
Скільки?
Треба повісити меморіальну дошку на твою честь.
Не хвилюйся через це, Карле, усе гаразд.
Здається, якби у мене була тростина, я виглядав би поважніше.
Вітаю, міс Сінклер. Здрастуй, Вілл.
А ви говорили з Капінасом про декорації?
Так! Так, я говорила з Карлом.
Дозволь з тобою поговорити.
Так. Звичайно.
Відійдемо? Вибач, будь ласка, Вілл.
Добре.
Ми можемо, е, поговорити тут. Звичайно.
І оскільки можливо для людей різного віку
мати серйозні стосунки...
Звичайно. Я думаю...
Краще буде, щоб те, що сталося,
е, не повторилося знову.
Не те щоб ми зробили щось погане. Ні. Зовсім ні.
Через п'єсу... Е-е...
Ми повинні бути професійними.
Потрібно повністю присвятити себе п'єсі,
не відволікаючись та не ускладнюючи все.
І ти як драматург повинен тримати голову світлою
віднині і надалі.
Правильно. Бо п'єса - важлива річ.
Так! П'єса - важлива річ.
П'єса чудова. Так!
Я рада, що ти погодився.
Отже, ми все ще друзі?
О, Джейсоне, звичайно. Ні. Звичайно, ми друзі.
Я просто розхвилювався на мить. Ні, ні, ні.
У тебе є більш важливі причини для хвилювання,
наприклад, чи зможе Вілл виголосити ту поховальну промову в другому акті.
Правильно. Бо він завжди стає розсіяним посередині. Так.
Так, звичайно, тому тобі треба виходити і, е...
І працювати над тим, щоб... Так.
Ну, мені, можливо, знадобиться ваша допомога.
Ну, гаразд, тоді, гм...
Ти її матимеш.
Дякую. Зробімо це!
Е, ну, ні. Давай, е, вийдемо і... Так.
(пищить) Вибачте.
Привіт.
Просто щоб ви знали...
Просто для протоколу я прийшов у школу
не через п'єсу.
Я прийшов, бо Джейсон мені збрехав.
Докторе Шервуд, мені не цікаво. Ні, ні, ні.
Просто щоб ви знали... По вівторках і четвергах
він повинен складати підготовчий тест для юридичного інституту в Скрентоні.
Він сказав мені, що ці репетиції жодним чином не перешкоджатимуть цьому,
а тепер я довідуюся, не тільки що він пропустив усі заняття,
а ще й брехав мені. О, припиніть!
Ви хочете, щоб я цьому повірила? О, ні.
Він прислав мені це за годину до того, як ми з вами учора бачилися.
"Привіт, тату. Уже їду на підготовчі курси в юридичний інститут.
Сьогодні повернуся пізніше".
Бачите, так?
Ну, якщо він збрехав,
то тільки тому що у нього немає вибору.
Як він може вам довіряти? Ви пригноблюєте його дух?
Змушувати Джейсона вчитися в юридичному інституті все одно що...
Все одно що використовувати том Шекспіра замість туалетного паперу.
Змушую його? Я ніколи не змушував Джейсона щось робити.
Вчитися в юридичному інституті була цілком його ідея.
Я впевнена, ви благаєте його не робити цього.
Неймовірно. Так.
Все, тепер усе зрозуміло. Ясно.
Я нічого не скажу, щоб вас переконати.
Я ж не цілковитий дурень?
Ви могли б почати поважати Джейсона,
давати йому свободу, якої він потребує.
То, може, мені зовсім з ним не говорити?
Вас це влаштує? Це могло б бути покращенням, так.
Ясно, у вас очевидно немає дітей!
Вибачте! Вибачте!
У мене були сотні дітей,
і в мене великий досвід...
Гей, я даю Джейсону краще, що можу.
Очевидно вашого "краще" не вистачає.
Отак ви вчите своїх учнів?
О, знайшли порівняння! Знаєте що?
Ви...
Ви лайдак!
Га?
(пошепки) Лайдак.
Я як-як? Я сказала...
(показує губами)
(дзвінок на лінії) Джейсон: Алло.
Це ЛІнда. У тебе є хвилина?
Привіт, Ліндо.
Я щойно зустріла твого батька і...
Дівчинка: То міс Сінклер? (хихикає)
Вітаю, міс Сінклер!
Хто там? Джейсон: Чекайте, послухайте, е...
Тут Галле. Е, ми вчимо текст.
У тебе? Чи...
Чи ти досі в школі?
Е, ні, у мене. (Галле хихикає)
О, вже легше.
Е, усе гаразд?
О. Усе гаразд.
Вибач, що перебиваю.
Поговоримо завтра.
Е, гаразд.
Е, побачимося завтра.
Галле: Бувайте, міс Сінклер! Бувай.
Джейсон: Е, ну, продовжимо з того місця, де зупинилися?
(телефон від'єднується)
Отже, з податками і доставкою
виходить $433.52.
Це включно з димовою машиною
і трішки дорожчим стробоскопом.
О, Карле, це все справді необхідне?
Ну, так, якщо хочеш створити магію п'єси.
Але якщо тебе задовольнить побачити Хризаліду зірваною,
я збігаю куплю двійко ліхтариків і "ледачу С'юзен"
Ой, заспокойся, я тільки спитала.
(зітхає) Вибач.
(Галле хихикає)
(Джейсон говорить нечітко)
Карл: Галле чудово справляється, не думаєш?
О. Дякувати Богу.
(говорить нечітко) Стоп. (хихикає)
Не можу повірити, що містер Адамс дав нам такий тест!
Галле...
Можна з тобою хвилиночку поговорити?
Сідай.
Ну, перш за все,
хочу сказати, що ти фантастично втілюєш Джейн.
О! Дякую. Я працювала як скажена,
але мені це дуже до душі.
Я знаю, наскільки важлива тобі ця п'єса,
і я не хотіла б, щоб щось поставило її під загрозу.
Гей, чекайте. У мене проблеми?
Ні, ні, ні, ні. Усе гаразд.
Це просто, гм...
Ну, е...
Справа в Джейсоні.
Дехто помітив,
е, що твоя поведінка з ним останнім часом
була не зовсім відповідною.
Я нічого не зробила.
Я знаю, але імідж важливий.
А люди схильні робити свої припущення.
Ну, вони не повинні!
Я знаю, знаю Але...
Вони так роблять.
(зітхає)
Отже, я розумію, що ти хочеш займатися акторським мистецтвом
професійно. Це правда?
Дозволь я тобі дещо пораджу.
Коли ти ходитимеш на прослуховування,
ти зустрічатимеш багатьох чоловіків, у яких буде влада,
які, можливо, цікавитимуться, тобою з інших причин, аніж твій талант.
Зараз ти дуже приваблива молода жінка,
і, можливо, у тебе є спокуса цим скористатися.
Якийсь час це може працювати.
Але з часом люди втратять до тебе повагу.
І можуть вважати тебе трохи, е, паскудною.
Я знаю, це звучить грубо, але це тільки тому, що я хвилююся через тебе
і хочу, щоб ти здобула повагу, якої гідна як жінка
не через твоє тіло, а через твій розум.
Саме тому тобі потрібно триматися подалі від Джейсона.
Хіба я не права?
Це, здається, нечесно.
Хлопцям прощається все, а дівчатам - ні.
Я знаю. Це нечесно.
Але, на жаль, це світ, у якому ми живемо.
Хотілося б, щоб усе було не так.
О, мені теж.
Але я знаю з досвіду, що бажання
не досить.
Змінювати світ - важка справа, але ми це можемо.
Ми, жінки, просто повинні триматися разом, от і все.
(Шкільний дзвоник)
Я така рада, що ми поговорили.
Іди обідати. Побачимося на репетиції.
Так.
Побачимося. Добре.
(зітхає)
Карл: А за 800$ несправжній камін - дуже дешева покупка.
Не грайтеся з тим, народ.
Хлопець: Вибачте.
О, Ліндо, що я можу сказати.
Ти як Пеггі Гуггенгайм у шкільному театрі.
Але гарніша.
(хапає повітря)
О!
О! Ах! Не можу повірити.
Вона учениця, Джейсоне. Ліндо, Ліндо, заспокойтеся...
Яка підла, ница поведінка!
Я знаю. А ти!
Я чекала від тебе кращого.
Вибачте. Ні. Надто пізно.
Це буде у твоїй особовій справі.
Ні. Ти, ти можеш забути про рекомендаційний лист.
Що! Ви не можете цього зробити!
Ти не залишаєш мені вибору.
Ліндо.
Ліндо! О Боже. Мої батьки мене вб'ють!
Ні, ні, ні. Усе гаразд. (двері зачиняються)
Просто сядь. Розслабся, добре. Ні!
Я зараз розберуся... Ліндо!
Що? (двері відчиняються)
Гей, Ліндо.
Ми можемо про це поговорити?
Ні. Мені не треба ні про що говорити.
Я знаю, що я бачила.
Але ж ми нічого не зробили! Та як ти смієш.
Я спіймала тебе, коли ти дурів з ученицею.
Вона перша почала. Це не я почав. (сміється)
Я знаю, ти ніби рольова модель для цих дітлахів.
Користуватися цим - це ніби...
Недобросовісно!
Я думала, ти готовий бути професіоналом, але очевидно ні.
Бо це дуже по-аматорськи, Джейсоне.
По-аматорськи!
Нісенітниця.
Вибач?
Ви ревнуєте!
(саркастично сміється)
Чи стала б я ревнувати через якісь брудні зажимання
у хлоп'ячій роздягалці.
Та ні, вам краще швидкий трах у класі.
Ви цього хочете? Хочете, щоб я нагнув вас на вашому столі зараз?
Ти жахливий! Богу відомо, ви цього хочете...
Ти жахливий!
Чорт.
Джейсон: Курва! Клятий...
(верещать шини)
(пищить)
(глибоко дихає) (дзвонить телефон)
Викресліть мене зі свого клятого списку і більше ніколи мені не дзвоніть!
(крекче)
(учні говорять нечітко)
(шепоче)
(бурмоче)
(шкільний дзвоник)
Феллон Г'юз. Тут.
Ед МакКі. Хо.
(усі сміються)
Бенджамін Мейер.
Хо! (усі сміються)
Та що із вами, народ?
Лінда: Заспокойтеся.
Чи хочете залишитися після уроків? Так?
(тиша)
(чоловік говорить нечітко через гучномовець)
І тому що цьогорічна тема "Зимові сни"...
я подумала, що нам потрібні величезні ліжка і сніговики в піжамах...
Ні, ні, це жахлива ідея.
Треба поговорити. Ліндо!
Добре, Джоні, давай... Давай поговоримо про це завтра.
Але ж це "Зимові сни".
Геть.
(шепоче) Сталося щось жахливе...
Ви з Шекспіром робите це у класі!
Галле Андерсон поширює огидні плітки про мене,
і я щойно спіймала її на тому, що вона обписала мені двері непристойностями!
Чому Галле це робить?
Чому?
Тому що вчора я спіймала її
на гарячому з Джейсоном Шервудом у хлоп'ячій роздягалці!
От чому!
Ой! О... О, Боже. О, Боже...
Треба було нам сказати.
Я її попередила.
Я просто... Я подумала, що цього буде досить.
Я не очікувала, що так станеться.
Типово.
Знаєш, хороший учитель не тисне на учня,
але потім відвертається і отримує удар у спину.
Де ці діти,
голови повідкручую!
Де... Де зараз Галле? На репетиції?
(затинається) Так, але я не думаю...
Чи справді треба все це робити? Перед усіма?
Я думала привести її у ваш кабінет.
Ні. Треба все з'ясувати, поки не стало гірше.
Такі плітки можуть суттєво зашкодити репутації вчителя.
Навіть такій бездоганній, як твоя. Але я б краще не...
К бісу, Ліндо. Ці шльондрочки тебе використовують!
І скажи їм, що ти і пальцем не вдариш заради їх майбутнього.
Ти!
І ти! Ідіть сюди, зараз же.
Що це означає, Філ? Ми намагаємося репетирувати.
Так. Ну, репетиція зачекає.
Схоже, що Ромео і Джульєтта
трохи показилися після підготовки п'єси.
Про що це?
І більше того,
мила Джульєтта поширює всякі
побрехеньки про одну з наших кращих учительок.
Це не побрехеньки!
Вона просто ревнує, бо він зараз зі мною!
То ти це визнаєш? О Боже.
О, Галле, справді? Це правда!
Вона зробила це у своєму класі. Усі знають!
Ти зараз копаєш собі дуже глибоку яму.
Куди ти, Галле? Ану поверніться, міс!
Галле...
Гей, що за крик, а без бійки?
О. Трейноре, це ще що таке?
О Боже.
Це для мого шикарного суїциду в кінці.
(імітує постріл)
Філ: Ні, сер!
Гей, ми ж домовлялися!
Що? Вибачте... Домовлялися про що?
Не грай ідіота, Ромео. Тепер знаєш, що ми домовилися, що приберемо кінець!
Що?
Джейсон: Що? Що? (затинається)
Чому ви репетируєте це закінчення?
Хочеш перехитрити мене, Карле? Га?
Хочеш, щоб тебе звільнили?
Філ, ти знову все неправильно зрозумів.
Так. Я хотів, щоб актори відчули повну темряву Джейсонової п'єси.
Але в мене й в думках не було ставити закінчення.
Врешті-решт, ми ж погодилися його скоротити.
Карле, що за чортівня? Ніхто не казав, що закінчення приберуть!
Ви цього не казали.
А я й не мав тобі це казати.
Я думав, що ви домовилися про це з Ліндою,
коли ти підписував контракт. (шепоче) Карле. Ні.
Ви знали? Карл. Ні.
Ви знали? Ні. Ні...
Ти ж читав контракт, правда?
Вона змусила мене підписати його, навіть не читаючи.
Ви мені не казали, що треба прибрати закінчення,
бо ви знали, що я на це не погоджуся!
Ні, ні, ні... Ліндо, це правда?
Ні...
Це правда?
Так, але я можу пояснити...
Лінда: Так ніби я ревнуватиму через ваші зажимання
Із вашим колишнім учнем. Лінда: Цить. Припини!
Богу відомо, ви цього хочете... Лінда: Ти жахливий! Ти жахливий!
О... Ого...
Ой.
А я казала.
Вона стара брехлива сучка.
Вона, е... Де... Ліндо, ти звільнена. Ой.
Філ: Марш звідси. Ти мене чула!
Ви звільнені, леді!
Так, ну і хто тепер паскудний?
Гей, Ліндо! Ліндо!
Дай мені спокій! Не тікайте від мене.
Як ви могли мені так збрехати?
Я вам довіряв.
А ви мені в вічі брехали!
Геть, геть! Ой! Чорт! Ні!
Джейсон: Блін! Чорт! Курва! Ні!
(вищать шини)
Джейсон: Тільки не це!
Чорт! Ненавиджу цю кляту школу.
(схлипує)
(стогне)
(вищать шини)
(стогне)
(верещить) (шипить повітря)
(реве сирена швидкої допомоги)
(пищить монітор)
(хлюпає носом)
Мем, ви потрапили в аварію. Ви в лікарні.
Ні, ви одужаєте.
Ні.
Так. Обіцяю.
О. Вітаю, докторе Шервуд.
Лінда: (шепоче) Ні, ні, тільки не він. Хтось інший.
Знайдіть когось іншого, будь ласка.
Люба, нікого іншого немає, хіба що ви хочете почекати кілька годин.
Я почекаю. Я можу зачекати. Будь ласка...
Гм, я...
Сестро, ви б не могли?..
О, звичайно.
Гм, я думаю, у неї досі шок.
Не хвилюйтеся, люба, ви в добрих руках.
Так незручно.
Тут написано, що ви потрапили в аварію,
втерши перцевий аерозоль собі в очі?
Ого...
Добре.
Голова паморочиться?
Ні. Ні?
Нудота? Ні.
Біль у шиї? Так.
Де?
Тут? Угу.
Боляче?
Так...
Наскільки за шкалою від одного до 10?
Не знаю. Три? П'ять?
Це стандартна лікарняна процедура.
Гаразд, поглянемо.
Добре.
Буде боляче.
(стогне)
Ну, не так вже й погано.
Я попрошу медсестру промити рану.
Вам насправді дуже пощастило.
Не думаю, що вам доведеться накладати шви.
(хлипає)
Добре.
Ось, будь ласка...
Добре, що ви відбулися легким переляком.
Ви б не могли піти?
Послухайте, ви щойно пережили фізичну травму.
Цілком нормально, що ви...
Ні, будь ласка. Будь ласка...
Чесно кажучи, такі емоційні вибухи трапляються дуже часто.
Припиніть. Припиніть бути зі мною таким милим.
Ви мене ненавидите. Я знаю, що ви мене ненавидите.
Я не ненавиджу вас. Міс Сінклер, послухайте...
Я знаю, що у нас були розбіжності, я це знаю.
Але, знаєте, я...
Чесно кажучи, я дуже ціную те, що ви зробили для Джейсона.
О Боже.
І я можу з певністю сказати, що ви дуже багато для нього означаєте.
(продовжує хлипати)
Що? Що я таке сказав?
(затинається) Я...
(істерично заїкається)
Займалася сексом з вашим сином.
Що?
Ви мене чули.
Як довго... (прокашлюється)
Як довго це відбувалося?
Це стосунки? Ні! Це було один раз...
Коли це сталося?
Ми можемо закінчити?
Ні. Ні, ми не можемо.
Ми не закінчимо, поки...
Що... Та що з вами?
(бурмоче)
Ви спите зі своїми колишніми учнями?
Я не хочу про це говорити.
Ви самі почали.
Ні. У вас немає важливіших занять?
Піти врятувати чиєсь життя чи щось таке?
Піду знайду вам якогось іншого спеціаліста.
Мем, ваша карта не прийнята.
(глибоко дихає) Угу.
Добре, спробуйте цю.
Гаразд.
Хтось може викликати мені таксі?
Джейсоне, добре, заспокойся. Джейсоне, я розумію. Ні.
Повернися. Забери мене. Забери мене назад.
Що? Що? Забери мене назад.
(стогне)
Леді! Вибачте. Усе гаразд?
Я передзвоню. Добре? Зі мною все гаразд. Гаразд.
Усе гаразд. Я в нормі. Майк. Майк.
Я заберу її, усе гаразд. Я зачекаю з нею.
Ні, ні, ні. Я зачекаю всередині.
Ні, ні. Мені треба з вами поговорити.
Будь ласка, закотіть крісло всередину.
(кашляє)
Як ваша шия?
Просто скажіть те, що хочете сказати, і дайте мені спокій.
Це правда? Ви збрехали Джейсону про п'єсу?
Так. Збрехала.
Не можу повірити.
Яка ж ви після цього вчителька?
Ви до мене чіплялися зі своєю фігнею, святіша, ніж ангел,
і отаке робите? Що ж із вами таке?
Добре, добре. Я зрозуміла. Я жахлива,
жахлива людина. Тепер ви підете?
Ні. Поки ви не скажете, що ви збираєтеся із цим робити.
Знаєте, мене звільнили. Цього не досить?
А як же п'єса? Та кого хвилює та п'єса.
Мене! Мене хвилює п'єса. Мене хвилює мій син.
Так! Тепер вас це хвилює. Добре. Тепер, коли все зруйновано.
Це все ваша вина. Мене б тут не було, якби не ви.
Не уявляю, чому вам це прийшло в голову.
Він ніколи не написав би п'єсу,
якби ви не були жорстоким алкоголіком-нікчемою.
Який зганяв весь свій гнів на синові після смерті дружини.
О Боже.
Так от у чому справа?
І ви цьому повірили? Навіть не намагайтеся заперечити.
Ні, ні, ні. Я не п'ю до вашого відома. (гмикає)
Я і в рот не брав з часів медичного інституту.
Мати Джейсона не померла.
Вона живе в Тінеку. Знову вийшла заміж.
Він... Він сказав, що п'єса розповідає про його життя.
О, ну, так, раз Джейсон сказав, значить це правда?
Та ще не було жодного письменника, який нічого не домислював.
Може, ви думаєте, що він і в монстра перетворюється?
Добре. Я зрозуміла. Справді?
Як для просунутої вчительки літератури ви видаєтесь мені страшенно наївною.
Або ж у вашій голові стільки подібних історій,
що ви не бачите різниці між фактом і вимислом.
(клаксон) Так ви через це з ним переспали?
Га?
Думали, що він Лорд Байрон чи щось таке?
Знаєте що? Ви мене не знаєте.
Ви про мене нічого не знаєте.
Ну, і хто тепер пошився в дурні?
Мерилін авеню.
Гей, ви не зможете від цього втекти.
Ні, зможу.
(зітхає)
(автовідповідач) Привіт, це Лінда. Залиште повідомлення.
(автовідповідач пищить) (звуки ТБ)
(по телефону) Ліндо, це Карл.
Я знаю, я повівся, як мерзотник,
ти маєш повне право гніватися,
але, будь ласка, подзвони мені.
Це через п'єсу.
(автовідповідач) Привіт, це Лінда. Залиште повідомлення.
(автовідповідач пищить)
Карл: Ліндо, подзвони мені, благаю.
Клянуся, я більше ніколи тебе не підведу.
Я буду цілком чесним віднині.
(затинається) Я...
Я навіть розкажу тобі мій найглибший, найтемніший секрет.
Дещо, що я нікому не казав.
Моє прослуховування у Зондгайма...
(зітхає)
Я збрехав.
У... У мене було прослуховування, але...
Як тільки я увійшов і побачив його там,
як він дивився на мене своїми темними очима генія, я не міг дихати.
Мені здалося, що я помираю.
Останнє, що я пам'ятаю, перш ніж у мене потьмарився розум,
це вираз крайнього збентеження на обличчі Зондгайма.
І голос постановника:
"Здається, його звати Ка-пеніс".
Це був найгірший досвід у моєму житті.
Карл: Отакі справи.
Я стою перед тобою голий.
Будь ласка, повернися. Врятуй мене.
Карл: (хапає повітря) Ліндо, у мене нервовий зрив!
У мене болить в грудях.
І нервовий зрив!
Подзвони мені!
(звуки ТБ) (стук у двері)
Е!
У нас нещасний випадок.
Карл у лікарні.
Ну, він зненацька упав під час репетиції.
І діти викликали 911. Вони самі не в собі.
Дякувати Богу, це не був інфаркт.
Кажуть, стрес. Стрес.
Але п'єсу він не зможе закінчити ні в якому разі.
А до прем'єри лічені дні,
тому зробити треба ще дуже багато.
Ми продали квитків на $18000.
Не будемо ж повертати гроші. Треба, щоб хтось це підхопив.
Так, ну, подзвоніть Джейсону.
О... (саркастично сміється) Я дзвонила.
Він відмовляється, хіба що ми збережемо оригінальне закінчення.
А ми цього зробити не можемо.
Ні. Ні, ні, Труді. Навіть не думай про це. Я цим займатися не буду.
Я розумію, ситуація не ідеальна.
Ідеальна? Ти мене звільнила!
Офіційно - ні.
І якщо ти погодишся допомогти, тобі все проститься
з маленькою формальною доганою. От...
Ну, два тижні без допуску до роботи. Це якщо...
Я не можу. Не можу. Не можу. Я не можу це зробити.
(хапає повітря) Ти це почала.
І ти збираєшся відсиджуватися
і дозволити усім розплачуватися за твої помилки?
Ти мені потрібна і дітям...
Просто зроби крок і будь клятою вчителькою.
А якщо ти не можеш це зробити, то в класі тобі робити нічого.
Я про це подумаю.
О, ну...
Я чекаю тебе о третій.
Добре. Це твій останній шанс.
(хлопці говорять нечітко)
Гей, міс Сінклер, я хочу нагнути вас на вашому столі!
(усі сміються)
"Мамо. Моя люба мамо. Як ти могла..."
Ні, ні. Ану ж. Треба голосніше.
Треба, щоб і гальорку пройняло. Давай. Голосно.
Ну ж бо. "Як ти могла покинути мене у цьому жорстокому..."
Спасибі Богу. Гаразд, слухайте, народ.
Тепер вами займатиметься міс Сінклер.
Але, слухайте, я сидітиму в першому ряді,
щоб не було ніяких ха-ха, ясно?
Це зрозуміло?
Учні: Так, містере Пеласкі.
Хтось може сказати, на чому ми зупинилися?
Ми вигадуємо нову кінцівку.
Нову кінцівку?
Так, Карл її написав. Над нею якраз працювали, коли він упав.
Так, поки на сцені немає самогубств, я цю справу підтримую.
(зітхає)
Добре. Зробімо це.
Уперед.
Будуть якісь вказівки?
Гм...
Тобі боляче.
Тобі нестерпно боляче.
"Мамо! О, моя люба мамо!
"Як ти могла покинути мене на цю жорстоку долю!"
Добре, Галле. "На батька, що не може мене полюбити!
"На світ, якому я не належу!" Лінда: Досить.
"О Боже! Я хочу померти..."
Ні, моя люба! Ти повинна жити! Жити!
Стоп обоє!
Сприймайте це серйозно. Чому?
Це фігня. Закічення відстійне.
Мої дідусь і бабуся приїдуть із Тусона, щоб побачити такий відстій.
Це вже не п'єса Джейсона. Це лайно.
Гей! Стеж за язиком.
Де Джейсон?
Ми хочемо, щоб він повернувся.
Філ: Добре, досить. Тиждень залишаєтеся після занять, міс Андерсон!
У мене нічого запропонувати, окрім власного збентеження. (Джек Керуак)
(дзвінок у двері)
(зітхає)
Так. Іду.
Лінда: Джейсоне, будь ласка, не змушуй мене стояти за дверима.
Я не... Я не піду звідси, поки ми не поговоримо.
Дозволиш увійти?
Так.
Можна мені склянку води?
Я прийшла просити про послугу. Ви жартуєте?
Якби ти написав нове закінчення.
Ні. Ні. Ні.
Написати нове закінчення? Джейсоне, будь ласка...
Навіщо? Хочеться хепі-енду? Милого й пристойного?
Я розумію, але я в складній ситуації...
Може, ще треба хороше закінчення для Смерті продавця?
Може, він не повинен помирати?
Це нікому не допоможе.
Тому що ніщо не допоможе.
Усе накрилося, і це ваша вина!
Я хочу вбити себе.
Це не відповідь, Джейсоне.
А чому ви думаєте, що знаєте відповідь?
Та хто ви така?
Читаєте лекції якимось підліткам.
Ви справді думаєте, що впливаєте на їх життя читанням Емерсона?
Ви - це насмішка.
Вони вас не поважають.
Вони забувають вас, як тільки закінчують школу.
(клацає язиком)
(зітхає)
Так, е...
Ну... (хлюпає носом)
Е...
Я думала про твоє закінчення і я усвідомила, що
я, можливо, не все зрозуміла, прочитавши п'єсу перший раз.
І це те...
Те, що твоє закінчення - відстій.
Що?
Усі себе вбивають? Це твоє рішення?
Джейсоне, та що ж ти собі думаєш?
Ви сказали, вам подобається закінчення.
Ну, як ти знаєш, я теж помиляюся.
Та байдуже. З мене досить.
Знаєш, іноді не можна втекти.
І ти не підеш у юридичний інститут.
І не вб'єш себе.
Бо іноді треба лишатися і розгрібати завали.
Та пішли ви! Ти не можеш спробувати?
Тобто невже ти не можеш уявити собі інше закінчення?
Інше закінчення, де ніхто не помирає.
Ні! Забирайтеся на фіг з мого дому!
(двері зачиняються)
(глибоко дихає)
(друкує)
НОВЕ ЗАКІНЧЕННЯ.
(люди говорять нечітко)
Галле: Це жахливо. Нас засвистять.
Галле... Я не можу, не можу, не можу це зробити!
Ні, ні. Я не можу... Я ніяк не згадаю свого тексту.
Просто говори так, як ми репетирували минулого тижня, і все буде чудово.
Я знаю. Я чула.
Усе гаразд? Дякую.
Так. Усе добре.
Порядок. П'ять хвилин.
П'ять хвилин, народ.
Добре, усі чудово працювали.
І ви знаєте, що робити.
І усе буде чудово.
І ви повинні пишатися собою.
Вітаю, мої діти ночі. Дівчина: (хапає повітря) Містер Капінас!
Я повернувся. (усі говорять нечітко)
Містере Капінас, ви це зробили.
Дикі коні не змогли мене стримати. (хихикає)
Ах, люба, люба Лінда.
Я навіки вдячний за твою допомогу
і розуміння.
Ет. То була не проблема. Як ти?
Набагато краще, дякую. Добре відпочив,
злегка підлікувався і готовий повернутися до виконання своїх обов'язків.
Ну, думаю, усе під контролем.
О, не хвилюйся, я робив це тисячу разів.
Чому б тобі не розслабитися? Сідай, насолоджуся шоу.
Трагіки. Ваш час.
Коло любові і єдності?
Коло любові і єдності.
Мої майбутні переможці Tony Award,
усі глибоко вдихнемо.
(усі глибоко вдихають)
Випускаємо. (усі видихають)
Зосередьтеся.
І як колись сказала Меріл Стріп,
коли ми ставили Шекспіра в парку:
"Говоріть!"
Ммм... Усі: Ммм...
(усі наспівують)
(усі верещать)
Уперед.
Наступного року точно будемо ставити Наше місто.
(публіка аплодує)
Чому ти не в лікарні?
(кроки наближаються)
Ви заходите? Я надто нервую.
То рожеві троянди. Має бути добрий знак, я певна!
Тім: Ні, Джейн. Її не стало.
Я не розумію, ти казав, їй краще. Ти...
Усе змінилося.
Джейн: Ні. Ні.
Тім: Мені дуже шкода. Це сталося так раптово.
Вона не приходила до тями.
А тоді її не стало.
Джейн: Але я навіть не попрощалася.
Якби ти сказав, я б пішла побачити її востаннє.
Чому ти мені не сказав?
Це нічого б не змінило.
Джейн: Я могла б сказати, що люблю її.
Я б могла тримати її за руку, щоб їй не було так самотньо.
Джейн, тримай себе під контролем.
Треба готуватися до похорону.
Час рухатися.
Джейн: я ніколи не знала свою матір.
Але вона була прекрасна...
Вона любила яскраві, кольорові речі.
Ось. Я даю тобі твої улюблені кольори.
Зелені для крил.
Зелені з золотими цятками, точнісінько як твої очі.
(ірландський акцент) Рада знайомству. Я Маргарет.
Ти мене чула? Я сказав, відійди!
Дідько, Джейн!
(усі хапають повітря)
Це не я.
Мамо. Я готова.
Так, доню. Іди до мене.
Ти ніколи не належатимеш цьому світові.
З його болем, страхом і самотністю.
Ми будемо разом навіки.
Джейн! Іди геть.
Будь ласка, послухай мене. Джейн: Забирайся геть!
Ти зруйнував усе. Усе моє життя.
Я знаю. Я помилявся. Я шкодую про це.
Я хотів би повернутися назад і все змінити, але не можу.
Будь ласка, Джейн, я прошу ще один шанс.
Ще не так пізно... Я знаю, що ти хочеш утекти,
я знаю, що ти хочеш мене покарати,
можливо, я цього заслужив...
Гмм. Це краще, ніж я думав...
Джейн: Ти цього заслужив! Це ти чудовисько. Не я!
Тім: Я знаю... Я знаю, це так. Прости мені...
(шепоче) Що за чортівня?
Джейсоне.
У Нью-Йорку щонайменше наплювали на мою п'єсу,
але вони не зіпсували її.
Вона не зіпсована. Це досі твоя п'єса.
Ви зруйнували всю суть історії.
Джейсоне, я помилялася. Я не знала, що робити чи як це виправити.
Пробач мені.
Я щиро шкодую.
Будь ласка, не дозволяй моїм помилкам стояти на шляху твого успіху.
(двері зачиняються)
(публіка аплодує)
(публіка пожвавлюється)
Дякую. (хихикає)
О, ви були чудові.
У-ху!
(свист)
Автора! Автора!
Це тебе.
Іди.
Он він.
(голосно радіють)
Міс Сінклер.
Добра робота.
Дякую.
Дозвольте перепросити за мою поведінку?
Та ні. Забудьте. Для мене це був теж не найкращий момент.
Не треба було вірити всьому, що написано в п'єсі. Це ж смішно.
Мені дуже шкода.
Вибачення прийняте.
Дякую.
Взагалі-то це правда.
Частково.
Ну, про п'єсу.
Я не був чудовим батьком.
(зітхає)
Наполягав, щоб він робив те, що хочу я.
Я впевнена, що ви робили якнайкраще.
Я зустрічався з навіженими жінками. Правда, ірландок не було.
(хихикає) Але, е...
Це, мабуть, його творча фантазія. Угу.
Так чи інакше вчимося на помилках, авжеж?
(зітхає) Так.
Хай щастить в усьому. Дякую.
Оповідач: Отож, Лінда Сінклер повернулася до свого життя учительки.
Проте вона внесла новий, сучасний підхід у своє ремесло.
Тепер, коли ви всі прочитали,
спробуємо виконати маленьке творче завдання.
Я б хотіла, щоб ви написали нове закінчення до Розповіді про два міста.
Це може бути що завгодно.
Відпустіть свою уяву.
Оповідач: Вона часто бачила доктора Шервуда,
хоч пристойність диктувала їй, що слід дотримуватися розумної дистанції
з батьком молодого чоловіка, з яким вона так осоромилася.
Це гарна біографія.
У мене є ця книжка, можу дати вам її почитати.
Ви шанувальниця? Конана Дойля?
Звичайно. Я теж.
З дитинства.
На цьому все й скінчилося.
Як справи?
Добре, дякую.
Гей, може, вип'ємо чешечку кави, абощо?
Оповідач: Природньо...
Гмм...
Вона відмовилася.
Добре. А чому б і ні.
(затинається) Отож, вони говорили про цілком нейтральні речі.
Вона робила безглузді речі.
Якось, коли мене не було в місті, вона організувала гаражний розпродаж
і продала всю мою колекцію Еллері Квіна, перше видання.
О, ні! Так!
Саме тоді я зрозумів, що шлюбу кінець.
Оповідач: Вони не обговорювали хлопця.
У Джейсона усе добре. Справді?
Так, так, він узагалі-то написав іще одну п'єсу.
І він працює в дитячому театрі в Нью-Джерсі.
Тобто, може, ти не відчуваєш алюзій на Орвелла
і Кафку в першому акті...
Лінда: О, це так чудово.
Я можу бути з вами чесним?
Оповідач: Я знала.
Весь час, поки ми тут гуляємо, я все думаю...
Ну, ви спали з моїм сином.
Я розумію, що це така справа... Але...
#Вважає мене шльондрою#
Я от що намагаюся сказати...
Я досі думаю, що ви просто чудова.
Що?
Так.
І якщо це не дуже дивно...
Для вас чи для мене...
Волтер Мозлі буде у Вілкс, і я подумав, може...
Оповідач: Ліндо Сінклер. Що ти робиш?
Ти повинна бути тут. Удома. Сама.
Ти не хочеш туди іти.
Це жорстокий світ, що не пробачає помилок.
Ліндо.
Привіт, Ліндо. Привіт.
Ліндо.
Чудово виглядаєш.
Дякую.
Ти готова?
Так.
Ліндо? Ти мене чуєш?
#З добрими манерами # гарні зуби # чарівний #...
Присвячується нашим мудрим Учителям, Батькам, Наставникам...
З вдячністю перекладено Орисею aka antusyrzhuk відредаговано Сяником